Annea ja Lexietä pidetään Esphenien etuvartiossa.
- Lähdetkö heidän peräänsä? - Lähden.
Aiemmin tapahtunutta...
- Murhasit heidät? - Et jättänyt minulle vaihtoehtoja.
Minä tapan sinut.
Puolustusverkko käynnistyy minuuttien kuluessa, Tom.
- Kun se on käynnissä, olet hävinnyt. - Ellei verkkoa tuhota,
elämä tällä planeetalla lakkaa olemasta.
Mihin torniin aiotte hyökätä Volmien kanssa?
Kerro minulle se suunnitelma.
Meillä on yhä petturi kulkemassa Charlestonin kaduilla.
Volmit aikovat siirtää aseensa pois tänä iltapäivänä.
Oranssi-projekti käynnistyy huomenna aamunkoitteessa.
- Mikä kohteemme on? - Emme tiedä sitä ennen lähtöä.
"Emme tiedä," vai sinä et kerro minulle?
Se on tavallinen armeijan menettelytapa.
Arvioit kohde-vaihtoehtoja viime hetkeen asti,
ja sitten hyökkäät parhaaseen.
Olemme panostaneet kaiken tähän aseeseen, Dan. Entä jos se ei toimi?
Tai entä jos se toimii? Mistä tiedämme, etteivät Volmit käytä sitä meitä vastaan
sen jälkeen, kun ne ovat käyttäneet sitä Esphenejä vastaan?
- Emme tiedäkään. - Eikä se huolestuta sinua?
Rouva presidentti, olette nähneet ne juovat taivaalla.
Vihollisen puolustusverkko on jo käynnissä.
Jokainen päivä, jonka odotamme...
Ellemme tuhoa sitä verkkoa,
kuolemme kolmessa kuukaudessa.
Ihmiskunta lakkaa olemasta.
Toimiiko Volmien ase? En tiedä.
Ovatko ne lopulta ystäviämme? En tiedä.
Tiedän vain, että se ase on ainoa mahdollisuutemme voittaa tämä sota.
- Jos se toimii. - Itken vasta sitten, ellei se toimi.
Sillä aikaa työni on valmistaa nämä ihmiset taisteluun.
- Hyvä. - Rouva presidentti.
Tämän sinä haluat nähdä.
Olen nähnyt verkon, Lyle.
Espheneillä on ainutlaatuinen visuaalinen paletti.
Harmi vain, että ne säteilyttävät meidät.
No, en tarkoita verkkoa. Saimme vieraan.
Kas vain. Tuhlaajapojan paluu.
- Luulin, että olit kuollut. - Ei minua niin helpolla tapeta.
- Olet minulle yhä lentokoneen velkaa. - Saat tuon veneen.
- No, missä olit? - Poissa. Nyt palasin.
S03E09: Journey to Xilbalba Suomennos: Kahvo
Tom, sinä palasit.
- Se on Tom Mason. - Tom on palannut.
Dan.
Kuulinkin sinun kävelleen sisään.
Mukava nähdä sinua.
Meidän pitää puhua.
Sinulla on varmasti hyvä tarina kerrottavanasi.
- Minulla on tarina. - Isä.
- Se ei ole hyvä. - Isä.
Ben. Hal.
- Etkö ole loukkaantunut? - En.
Olikin jo aika.
- Anna minulle hetki, Dan. - Ota oma aikasi. Puhumme myöhemmin.
Odotimme sinua Mechanicsvillessä. Et tullut.
Kipittäjät olivat Pickettien farmilla, kun palasin sinne.
- Mitä Picketteille tapahtui? - En tiedä. He olivat poissa.
- Mikseivät ne tappaneet sinua? - Se ei kuulunut niiden suunnitelmaan.
Ne laittoivat minut alukseen, ja lennättivät torniin.
Karen.
Hän ohjaa sodankäyntiä sieltä käsin.
Sinnekö hän vei Annen ja Lexien?
Kyllä.
Näitkö heidät? Tulivatko he mukanasi?
Ei.
Ovathan he kunnossa?
Ei.
He eivät ole kunnossa.
Ei ole enää mitään jäljellä.
Hei. Me olemme.
Me olemme jäljellä.
- Isä, oletko täysin varma Annesta ja Lexiestä? - Olen.
Kuunnelkaa minua.
Haluan, että otatte tuntemanne tuskan, ja käytätte sitä.
Lähdemme Karenin perään.
Suremme Annea ja Lexietä sitten, kun Karen on kuollut.
Toivottavasti jätät sen kunnian minulle, kun pääsemme perille.
Tuo on hyvä. Käytä sitä.
Tuon avulla pääset sen läpi.
Minun pitää puhua eversti Weaverille.
Isä, mitä oikein tarkoitat?
Kerroit, että jos jäljellä on enää vihaa, niin ne ovat jo muuttaneet meitä.
Tiedän, Ben, mutta siitä on jo kauan aikaa.
Juuri nyt minulla ei ole enää muuta kuin vihaa, enkä aio tuhlata sitä.
Emme koskaan edes harkinneet Bostonia kohteeksi, Tom.
Lähdemme liikkeelle huomenna, suunnitelman muuttaminen
- laittaisi meidät vaikeaan tilanteeseen. - Ymmärrän huolesi, Dan,
muttemme tienneet Karenin päämajan olleen Bostonissa.
Mutta kun tuhoamme Bostonin tornin, tuhoamme verkon, ja saamme Karenin.
Se torni on melko hyvin suojattu. Sen ympärillä on mechoja.
Nykyisessä kohteessamme on paljon vähemmän vastarintaa.
- Muttemme saa Karenia. - Meidän ei tarvitse saada Karenia
saavuttaaksemme tavoitettamme.
Herrat, melkein kohtasin loppuni, kun yritin kerran tuhota tuon tornin.
Ajatus siitä, että yrittäisimme uudelleen ei kuulosta yhtään huonolta idealta.
Matka sinne kestää vähintään puolitoista päivää.
Ja tarvitsemme paljon enemmän tulivoimaa niitä mechoja vastaan.
En usko. Tuhotessamme Wakondan ydinvoimalan, Espheneiden bensa on vähissä.
Paetessani sieltä näin niiden puolustuksen.
Suurin osa mechoista on toimintakyvyttömiä.
Ne vain seisovat siellä, kuin keisarin terrakotta-armeija.
Huomaan taktisen etulyöntiaseman.
Tiedämme, että Karen hallitsee Esphenien puolustusta koko itärannikolla.
Kun hoidamme hänet, katkaisemme käärmeeltä pään.
Juuri niin. Asia on juuri niin.
Houkutteleva ehdotus, Tom, mutta...
minun pitää miettiä sitä.
Mikä kohde sitten onkaan, haluan tulla mukaan...
...Dan, jos vain otat minut.
Ottaisin sinut mielelläni, Tom.
Olet huolissasi. Ymmärrän sen.
Teidän tietääksenne, Karen on voinut laittaa minuun silmämadon.
- Hän teki niin aiemminkin. - Ja tiesin, että jokin oli vialla,
ja kerroin sen sinulle suoraan. Tämä on eri asia.
Sen jälkeen, mitä Halille tapahtui, emme voi ottaa riskejä.
Pidä minua silmällä. Jos teen mitään vähänkään epänormaalia,
- ammu minua päähän. - Tom, en halua tehdä sitä.
Se mitä haluamme, ja mitä meidän pitää tehdä ovat kaksi eri asiaa!
Meidän pitää tuhota se verkko, ja minun pitää saada Karen!
Annen ja Lexie puolesta, pyydän!
Ja jos minun pitää ottaa luodista,
- haluan että se tulee... - Nyt riittää.
Kiitos päivitetyistä tiedoista, Tom, mutta sinä tarvitset lepoa.
Voit poistua.
Kyllä, sir.
Luulen, että hän puhuu totta.
Dan, te olette olleet läheisiä, mutta sinun pitää ottaa etäisyyttä.
- Hän on epävakaa. - Miksei olisi?
Karen tappoi Annen ja hänen pienen tyttönsä.
Olisin silloin itsekin melko hiton epävakaa.
- Luulen, että olet jo, eversti Weaver. - Ymmärrän.
Mutta... jos hänellä on implantti,
emme löydä sitä, mutta ellei ole ja hän puhuu totta...
Niin hän antoi meille avaimet voittoon.
Menehän nyt, Dan. Minun pitää pureksia tätä jonkin aikaa.
Kyllä, sir.
Olen iloinen, että palasit luoksemme, ystäväni.
Näin koneesi putoavan.
- En uskonut näkeväni sinua enää. - Kohtalo on outo asia.
Se suo meille palveluksen, kun sitä vähiten odotamme,
ja lyö meitä, kun emme ole valmistautuneita iskuun.
Olen todella pahoillani Annesta ja tyttärestäsi.
Kiitos.
En oikeastaan voi miettiä sitä juuri nyt.
On paras pysyä liikkeessä.
Yritin kertoa samaa itselleni, kun veljeni kuoli.
Mutta ajatukset tulivat silti.
Se on vaikein asia sodassa.
Se vie rakkaamme luotamme. Se nielaisee heidät kokonaisena.
Emmekä koskaan saa tilaisuutta hyvästellä.
- Se on totta. - Viimeisen kerran, kun näin veljeni,
riitelimme tyhjänpäiväisestä asiasta.
Jos hän eläisi, olisimme varmasti ratkaisseet asian,
mutta nyt asia vain kalvaa mieltäni.
Tapasin ajatella, että rakkaus oli vahvuuteni.
Ehkä se on vain haittatekijä, joka sumentaa ajattelumme.
Mikä sitten on vaihtoehtona?
Olla rakastamatta, ettei koskaan tarvitse surra?
Hei. Vieraita.
- Joko sinut erotettiin joukosta? - Minun pitää puhua kanssasi.
Ei minulla ole ongelmaa sen kanssa. Lyle, onko sinulla?
- Ei. - Kahden kesken.
Lyle, anna minulle ja entiselle ylhäisyydelle hetki.
Viime kerrasta on aikaa, Cambridge. Miten voin olla avuksi?
Olisit voinut ampua minut tänään. Kukaan ei olisi tiennyt.
No, Lyle olisi tiennyt, mutta ymmärrän mitä tarkoitat.
Etkö ole huolissasi, että Karen olisi laittanut minuun silmämadon?
Päinvastoin. Olen varma siitä.
Kun lopultakin sekoat kuin raivohullu koira,
jonkun pitää olla lopettamassa sinut.
- Se voisin jopa olla minä. - Se on mukava kuulla.
Eversti Weaver saattaisi epäröidä. Sinä et.
Ei, Tom, en epäröisi.
Hyvä.
Sitten...
Se on poissa. Koko Volmien rakennus on poissa.
En kuullut lento-aluksia tai mechoja.
Jonkin on täytynyt tuhota se.
Jos se oli myyrä, niin hän todellakin nosti panoksiaan.
Pope.
Näyttää siltä, että tämä raahasi toisen vedestä.
Cochise, kuuletko minua?
Tämä on kuollut. Hän on yhä elossa.
Vauhtia. Auta minua kantamaan.
Ota jaloista kiinni.
Lourdes!
Tohtori Delgado, tarvitsen apuasi.
- Palaan kohta. Minun pitää mennä pinnalle. - Tohtori Delgado!
Se voi odottaa. Hän ei voi.
- Onko hän elossa? - Oli, kun löysimme hänet.
En tiedä mitään Volmien fysiologiasta.
- En tietäisi edes, mistä aloit... - Se ei ole tarpeellista.
Väkeni on poissa.
He laittoivat henkensä käsiini, enkä voinut pitää heistä kiinni.
En voi pitää heistä kiinni kuolleena.
Hei, minä olen tässä. Olen tässä vieressäsi.
Et voi antaa tappion murtaa sinua. Sitähän sinä yritit kertoa minulle.
Toivo on vahvempi kuin tappio.
Ja ihmisten yhteishenki säilyy yhä
tämän planeetan vahvimpana aseena.
Se on lahja.
Jos ette anna sen sammua,
se kantaa teidät voittoon.
Anna sen kantaa sinua.
Lyhyessä ajassa, ellei minua häiritä,
ruumiini uudistaa itsensä.
Sinun ei tarvitse tehdä mitään.
Selvä, varmistamme, ettei sinua häiritä.
Jonain päivänä, minä...
toivon, että voimme korjata...
toistemme sydämet, professori.
odotan sitä päivää.
Hän hengittää yhä.
Kaikki pois hänen luotaan.
Ja pitäkää kaikki poissa hänen luotaan.
Lourdes.
Sinun on parempi mennä alas.
Olemme alttiina tappioille, ennen kuin tämä on ohitse.
Kyllä, sir.
Mitä tehtävälle nyt tapahtuu?
Ensin meidän pitää sammuttaa tulipalot ja mennä Volmien rakennukseen,
- nähdäksemme, mitä aseesta on jäljellä. - Entä jos se on ehjä, onko kohde valittu?
Onko suunnitelma muuttunut?
Onko käytäntö nyt se, että en kuulu sotilasjohtajien kokoontumiseen?
Kenraali Porter pitää asiat salassa, koska toinen myyrä on vapaana.
Rouva presidentti, en tiedä, onko suunnitelma muuttunut.
Kerroin heille joitain tietoja. He lähettivät minut matkoihini.
Mitä sinä nyt teet?
En halua vanhaa työtäni takaisin, jos sitä tarkoitat.
Jos haluaisit, antaisin sen mielelläni. Iso tuoli on vaikea täyttää.
Hei. Kiitos.
Näyttää siltä, että tämä räjähdys romahdutti muurahaispesän.
Niin, kaikki pohjoisella alueella vaativat lisää panoksia,
hyökkäyksen varalta.
Sama juttu idässä.
Kuulemani mukaan ei kuitenkaan viholliskosketusta.
Hei...
kuulitko Annesta ja siskostani?
Kuulin.
Otan osaa.
Niin.
Laitamme Karenin maksamaan.
- Marina! - Tom!
Oletko kunnossa?
En näe mitään.
- Missä olet? - Olen täällä.
- Odota hetki.
- Sinulla on haava päässäsi. - En näe mitään.
Odota hetki.
- Yhtään parempi? - Kyllä, hieman parempi.
- Näyt silti yhä sumeana. - Voitko nousta ylös?
- Luulisin niin. - Tule, rauhassa.
Hyvä Luoja. Mitä helvettiä tapahtui?
- Mitä tapahtui? - En tiedä.
Viedään sinut sairastupaan. Voitko kävellä?
- Luulen niin. - Selvä. Pidä minusta kiinni.
- Täällä näin. - Kaikki hommiin.
Tässä.
Kiitos.
- Mitä kuulit? - En tiedä onko siellä ihmisiä.
Ääni kaikuu pahasti siellä.
Se, että kuulet 12 metriä kivien läpi on jo tarpeeksi iso ihme.
Meidän pitää pysyä suunnitelmallisina.
Kaivetaan ensin, kuunnellaan, eikä koskaan luovuteta.
Ei luovuteta koskaan.
Maggie.
Maggie!
Ei.
Ei. Ei.
Ei. Ei sinuakin.
Tule tänne. Sain sinut.
Maggie, et sinäkin.
Niin sitä pitää.
Hei. Olet kunnossa.
Olen tässä.
- Olen tässä. - Hal.
Hei, päästä se ulos. Juuri noin.
Olet kunnossa.
- Eversti, Matt sai idean jolla tiedämme, mitä alhaalla tapahtuu. - Antaa kuulua.
Ajattelin, että jos menisimme viemäreitä pitkin, niin Ben kuulisi paremmin.
- Hyvä idea. Tehkää se. - Okei. Mennään.
Pope, en ole koskaan nähnyt väkeäsi näin ahkerana.
Eversti, ellemme saa tätä Volm-showta liikkeelle,
olemme kaikki madonruokaa kolmen kuukauden päästä.
Mitä piikkipoika sanoi?
Tuolla alhaalla on luultavasti lisää selviytyjiä. Todennäköisesti ruokalassa.
Sehän hyvä. Sinne kaikki kokoontuvat.
Jos se kesti, niin olen varma, että tyttäresi...
hän on siellä muiden kanssa.
Ota rauhassa. Ei minun tarvitse aiheuttaa ongelmia.
Jos poika on oikeassa, olemme kuuden metrin päässä pohjoisesta portaikosta.
Ja jos se on ehjä, niin pääsemme suoraa linjaa alas, yhdeksän metriä.
- Eikö? - Aivan.
Jatketaan kaivamista! Tuolla on ihmisiä, jotka luottavat meihin.
Varo päätäsi.
Tuolla on kaksi lisää.
Saatoimme menettää satoja henkiä.
- Tässä. Pidä tätä valoa. Tännepäin. - Mitä? Mitä nyt?
Se on Lourdes.
- Hän on yhä elossa. - Luojan Kiitos.
- Miten paha se on? - En tiedä.
Meillä ei ole enää pitkä matka.
Seuraa minua.
Laittakaa hänet noille paareille. Katsotaanpa.
- Täällä on vielä kaksi. - Tohtori Delgado. Tänne.
Se ei ole vakavaa. Hän voi odottaa.
Tarvitsette tikkejä, rouva presidentti.
- En näe. Kaikki on sumeaa. - Istukaa alas.
Tom.
Hitto, sinäpä olet ilo silmälle.
- Oletko nähnyt isääni? - Uskon hänen olevan pinnalla.
Jeanne, älä huoli. Isäsi on selviytyjä.
Missä hän sitten onkaan, hän on yhtä huolissaan sinusta.
Pysy rauhallisena. Selviämme tästä.
- Mikä on tilanne? - Pohjapiirros.
Kaikki nämä uloskäynnit ovat raunioina.
Emme pääse läpi. Lähetin väkeä tutkimaan
hissikuiluja näistä paikoista.
- Entä pohjoinen uloskäynti? - Minulla ei ole väkeä lähettää sinne.
- Me voimme tehdä sen. Etsi minulle ase. - Jep.
- Kuinka hän voi? - Todennäköisesti aivotärähdys.
- Entä Lourdes? - Sama juttu.
Voimme vain tarkkailla tilannetta, kunnes hän herää.
- Tässä. - Kiitos.
Kaikki hyvin?
Lapsena veljeni tapasi lukita minut pimeään kaappiin tunneiksi.
Siitä lähin olen vihannut ahtaita paikkoja.
Tunnen oloni paljon paremmaksi, kunhan näemme taas taivaan.
Voihan perkele!
Tom. Odota, Tom. Tuo ei auta asiaa.
- Emme voi antaa sen estää meitä. - Sen se teki.
Tämän avaamiseen tarvitaan trukkia.
On oltava toinen uloskäynti.
Porter tarkisti kaikki mahdolliset reitit.
Odotetaan rauhassa. Ylhäällä oleva väki kaivaa varmasti jo tietään tänne.
Ei, ei. Emme voi odottaa.
Mönkijöitä?
Valmiina?
Kolme, kaksi...
Hittolainen.
Tohtori Kadar.
Olenpa iloinen nähdessäni sinut.
Ilmeisesti emme ole maan pinnalla.
Emme lähelläkään.
Mitä hittoa kestävyydelleni tapahtui?
Jaksoin ennen paljon enemmän.
Se voi johtua siitä, että meiltä loppuu ilma.
Hei. Se on minunkin happeani.
Se koko käytävä saattaa olla tukossa.
Saatamme saada oven auki, pääsemättä sen pidemmälle.
Tiedätkö mitä? Nyt ei ole aikaa tuohon. Joko autat minua, tai olet hiljaa.
Käytä happesi omalla tavallasi. Minä käytän omani.
Lihastesi liikuttaminen ei korjaa tätä ongelmaa sen enempää,
kuin minun jättäminen Charlestoniin lähtiessäsi etsimään Annea.
Se oli perheasia. Minun piti lähteä.
Olisit voinut ottaa minut mukaasi.
- En uskonut palaavani. - Juuri niin.
Olen iso tyttö. Elämäni ja kuolemani ovat oma valintani. Ei sinun.
Tämä on paloportaikko. Se on vahvistettua betonia.
Tarvitsen muovatun panoksen noin kahden metrin päähän lattiasta,
jotta olisi mahdollista päästä läpi.
- Onko meillä räjähteitä? - Ei.
Itse asiassa, minulla on puoli tusinaa pakettia C4:ä.
- Sen täytyy riittää. Nalleja? - Ei
Ne ovat asevarastossa, emmekä pääse sinne.
Selvä.
Tarvitsen noin 60 metriä johtoa. Kaiutinjohto kelpaa.
- Mistä helvetistä sellaista löytyy? - Tämä on ostoskeskus. Täällä on johtoa.
Suurin osa johdosta on seinien sisällä, eikä enää käytössä ja seinät ovat...
Tarvitsen myös ruutia tusinasta ammuksesta,
jeesusteippiä, pattereita ja maapähkinävoita.
- Maapähkinävoita? - Minulla on kauhea nälkä.
Aloita maapähkinävoista.
Mitä sinä teet tohtori Delgado? Et saa liikkua. Mene takaisin sänkyyn.
Mutta minun pitäisi auttaa haavoittuneiden kanssa.
Olet yksi haavoittuneista. En halua, että nouset siitä sängystä.
- Älä huoli. Pärjäämme ilman sinuakin. - Hän on oikeassa.
Sinun pitäisi levätä. Pääsemme ulos täältä pian.
Tom, oliko se myyrä tämän takana?
Se on mahdollista.
Niin moni ihminen kuoli.
- Kaikki työmme on tuhoutunut. - Emme tiedä sitä.
Tämä voi näyttää pahemmalta täältä katsottuna.
Tom, minä...
olen todella pahoillani Annen ja Lexien puolesta.
Kaikki ovat varmaankin sanoneet sinulle sitä samaa.
Ei se mitään.
En voi olla ajattelematta, että se on jotenkin minun syytäni.
Pyysit minua pitämään heitä silmällä.
Älä tee sitä itsellesi. Et olisi voinut tietää, mitä tapahtuisi.
Anne antoi minulle niin paljon,
ja kaiken kokemamme jälkeen,
hän kuoli yksin siellä, mistä aloitimme,
tultuamme niin pitkälle...
Et voi jäädä murehtimaan sitä.
Anne ei haluaisi sitä.
Niin, olet oikeassa.
Hyvä. Lepää nyt.
Mille sinä naurat?
Meille.
Kaikki tämä työ, ja olemme takaisin lähtöruudussa.
Kuten tämä koko hiton sota.
Ja se on mielestäsi hauskaa?
Älä nyt, Hal.
Ei se ole niin paha juttu.
Luuletko, että kuolleena oleminen sattuu?
Eläminen satuttaa.
Kuolema on helppoa.
En voi antaa sen tapahtua, Maggie.
Minun pitää pysäyttää se.
Jotkut asiat eivät ole hallittavissamme.
Niin.
Enkä kestä sitä.
Tämä on minun syytäni. Ymmärrätkö?
Ei hallittavissani... Ehkä.
Toki, minulla oli silmämato.
Enkä muista sitä.
Mutta olisin voinut asettaa pommin...
tai pommeja.
Olin sitten hallinnassa tai en...
Petin kaikki, joista välitin.
Kaikki nämä ihmiset kuolivat minun takiani.
Sinä...
sinä kuolet...
minun takiani.
Hal...
Luulin voivani huijata kuolemaa.
Se on hauskaa.
Hei.
Kukaan ei koskaan välittänyt minusta.
Ei kuten sinä.
Jos tämä on minun aikani...
...en haluaisi mennä kenenkään muun kanssa.
Ja se on minun valintani.
Suolaliuosta ohjaamaan räjähdystä. Fiksua.
- Joko olet valmis? - Jep. Aivan kohta.
- Voi ei. - Mitä nyt?
Tuossa on halkeama tukipilarissa, suoraan pääni yläpuolella.
Onko se ongelma?
Se riippuu siitä, onko sen kantavuus vaarantunut.
Räjähdys saattaa avata reitin portaisiin, tai se voi romahduttaa koko katon.
Meidän pitää miettiä tätä uudelleen, ehkä etsiä toinen paikka.
Hienoa. Takaisin lähtöruutuun.
Mitä sinä juuri sanoit?
Sanoin, että "takaisin lähtöruutuun."
Tarkistin vain...
- Ei sen väliä. Anthonyyn sattui. Tarvitsen apuasi. - Selvä.
Mitä tapahtui?
Anthony, Anthony. Hei, kuuletko minua?
Nouse ylös. Hitaasti.
Laita kätesi pääsi päälle.
- Tom, mitä tämä on? - Tee se.
- En ymmärrä. - Haluan nähdä sen laukkusi.
- Miksi, Tom? - Koska se on samanlainen kuin se,
jonka lähetit kanssamme Keystoneen, josta Esphenit löysivät meidät,
ja uskon sinun laittaneen siihen jäljittimen.
Ei... se oli vain lääkintälaukku, Tom. Olet hullu.
Niinkö? Sanoit, että oli surullista, että Anne kuoli siellä, mistä aloitti.
- Niin, ajattelin häntä... - Tarkoitit Bostonia.
- Tietenkin. Minä vain... - Kerroin Porterille ja Weaverille!
En kertonut muille, missä hän kuoli. Miten tiesit siitä?
- Oletin vain... - Mikset ollut sairasosastolla, kun pommi räjähti?
Yrititkö päästä ulos, kun olit asentanut pommin?
Ei! Minä olin... ei. Mitä...
Tom, sinä pelotat minua.
Mitä olit tekemässä Cochisen huoneessa kun kielsin kaikkia menemästä sinne?!
- Hän on potilas! Minä olen lääkäri! - Näytä sitten, mitä laukussasi on!
- Etkö näe, mitä se myyrä tekee meille? - Sinä olet se myyrä!
Pyysin pitämään Annea ja Lexietä silmällä, ja sinä toimitit heidät Karenille!
Selvä.
Luulin kuulevani täällä paremmin, mutten kuule mitään.
Olen huolissani.
Niin minäkin. He kaikki voivat olla kuolleita.
Ehkä se ei olisi niin paha asia.
Mitä tarkoitat?
Isä on menettänyt järkensä. En tiedä, mitä Karen teki hänelle.
Mutta hän teki jotain. Se muutti isää.
Jos ne olisivat tehneet sen sinulle, niin sinäkin olisit muuttunut.
- Hei, odota, odota. - Mitä?
En halua isän kuolevan tänne.
Enkä halua Halin ja Maggien kuolevan tänne... ei tällä tavalla.
Olet ainoa, jota hän ei voi tappaa. Tajuatko sitä?
Minäkin voin kuolla, Matt.
Voin kuolla kuten sinäkin, aivan kuten kuka tahansa.
Ei.
Mitä sitten tapahtuukaan, sinä jäät näkemään sen.
Kävi miten kävi.
No, ellet sinä ole siellä, en minäkään halua olla.
Se ei ole sinusta kiinni.
Luuletko, että kuoleman jälkeen on elämää?
Kuten enkeleitä ja taivasta?
Toivottavasti ei.
Koska tiedän, minne minä menisin.
Menet minne tahansa...
minä löydän sinut.
Putki.
Huhuu?!
Mitä tuo on?
Hei!
- Olemme täällä! - Se on Hal!
Hal! Me kuulemme sinut! Olemme täällä!
Haemme apua!
Jää tänne. Minä haen Weaverin ja muut tänne.
Meiltä on melkein ilma loppu!
Avaa tämä putki! Kuuletteko? Putki!
En pysty!
Minäpä kokeilen.
Nyt on hyvä.
Hei, Ben.
Hei, Ben, olemme kunnossa.
Saimme putken auki, Ben.
Hyvä, yrittäkää kestää! Me tulemme!
Haemme apua! Älkää huolehtiko.
En voi uskoa, että se on hän.
Hän auttoi ottamaan valjaat irti Diegosta, paikkasi minut.
Hän pelasti minunkin henkeni. Kukaan ei epäillyt häntä.
- Olisi pitänyt. - Miten, Tom?
Hän ei osoittanut mitenkään, että hänessä olisi silmämato.
En ymmärrä, miten se on voinut tapahtua.
Hän hoitaa kymmeniä potilaita päivittäin. Jos yhdelläkin heistä on ollut silmämato...
Meidän kaikkien on oltava varovaisempia tästä lähin.
On liian myöhäistä, Tom.
Syytät Karenia kaikista vaikeuksistasi.
Et malta odottaa, että saat hänet käsiisi, että tapat hänet,
aivan kuin se muka korjaisi kaiken.
Mutta sydämessäsi tiedät, kenen syy se oikeasti on.
Tom, älä kuuntele tuota paskaa. Se on sen madon puhetta.
Onko, Tom?
Sinä olit se, joka halusi tehdä liiton Volmien kanssa,
joka johti tähän sotaan.
Kuinka moni ihminen on kuollut virheidesi takia?
Anne... Lexie...
Me kaikki kuolemme tänne alas, Tom! Karen voitti.
Sinun olisi pitänyt tietää, ettet voi voittaa häntä. Hän oli aina edelläsi.
Olet hävinnyt, Tom.
Tästä huoneesta tulee hautasi.
Pysykää täällä.
Hei kaikki, löysin reitin ulos!
Raitista ilmaa!
Mitä kaikkea pidämmekään itsestään selvänä!
Hei, tohtori.
Se palkki kesti.
Jep, tuo todisti sen, että epätodennäköisyyksiäkin tapahtuu.
- Jeanne! - Isä!
Hei! Hei!
Mitä tapahtui? Oletko kunnossa?
- Luulin, että olit kuollut. - Sitä odottaessa.
- Vieläkö olimme menossa illalliselle? - Todellakin.
- Löysimme myyrän. - Kuka se oli?
Lourdes.
- Lourdes? - Niin.
Kuinka voitte? Miten täällä meni?
- Olemme elossa. - Missä eversti Weaver on?
Kuunnelkaa! Kun saamme loukkaantuneet ulos, haluan kaksi etsintä partiota...
- Oletko kunnossa? - Lourdes.
Se oli Lourdes.
Olen tuntenut hänet sodan alusta asti.
Ei ole mahdollista, että hän pystyisi johonkin tuollaiseen.
Ei tietenkään ole. Se ei ollut hän.
Karen teki tämän.
Jotenkin Karen onnistui saamaan Lourdesiin implantin.
Ja jos poistamme sen,
luuletko hänen saavan anteeksi kaikkien niiden ihmisten tappamisen?
Koska puolet ihmisistä ei ole antanut anteeksi minullekaan.
Maggie, olen pahoillani, etten ottanut sinua mukaan,
ja kaikesta muustakin.
Tarkoitukseni ei ollut satuttaa sinua.
Tiedän. Mutta sinun pitää luvata yksi asia.
- Kun lähdet Karenin perään... - Sinä tulet mukaani.
Tarkoitan... jos haluat sitä itse.
Totta hitossa haluan.
Saamme kostomme.
- Yhdessä. - Niin, yhdessä.
Hyvä nähdä sinut taas jalkeilla, ystäväni.
Toverini... ovat poissa.
Kuten minä, hekään eivät koskaan nähneet kotimaataan.
Ja nyt he kuolivat täällä, oudossa maassa...
- unohdettuina. - Minä en unohda heitä...
tai sitä, minkä vuoksi he antoivat henkensä.
Ja varmistamme sen, etteivät he kuolleet turhaan.
On liian myöhäistä.
Rakensitte aseenne bunkkeriin, joka on suunniteltu kestämään hyökkäyksiä.
Eikö ole mahdollista, että se selvisi?
Se todellakin selvisi.
Mutta se on hautautuneena raunioihin,
ja kaikki insinöörini ovat kuolleet.
Minulla ei ole teknistä osaamista sen käyttämiseen.
Ehkä tohtori Kadar osaisi auttaa.
Hän on nopea oppimaan.
- Hän näkisi sen varmasti haasteena. - Se olisi parhaimmillaankin vaikeaa.
Mikä on vaihtoehtona?
Ensin hautaamme kuolleet,
ja sitten alamme kaivaa, kuin huomista ei olisi.
Kuin huomista ei olisi...